Livets+uppkomst

Vicente Fatana Nada Emmie


 * Livets uppkomst **

//Jorden och vårt solsystem bildades för cirka 4,5 miljarder år sedan. Men det var inte fören 2.5 miljarder år senare som livet uppstod, dessa första liv på jorden var encelliga organismer. Och det är dessa utvecklingar och tidsskeden som vi vill titta närmre på i vårt arbete om livets uppkomst. Vi kommer gå in närmre på de fyra första delarna; Prekambrium, Kambrium, Ordovicium, Silur. //

// Jorden och vårt solsystem bildades för cirka 4,6 miljarder år sedan. Man räknar med att livet kan ha uppstått för ungefär 4 miljarder år sedan. Detta på grund utav att forskare har hittat 3,8 miljarder år gammal grafit som antas härstamma från levande organismer. Det första livet som uppstod på jorden var encelliga organismer, såsom bakterier. // // Och det är dessa utvecklingar och tidsskeden som vi vill titta närmre på i vårt arbete om livets uppkomst. Vi kommer att gå in närmre på de fyra första delarna; Prekambrium, Kambrium, Ordovicium och Silur. //
 * Livets uppkomst **

Jordens urtid varade mellan 4600-600 miljoner år från idag. Det var under denna tidsepok som livet uppkom. De partiklar från rymden som byggde upp jorden kom i en så hög fart att när de träffade jorden omvandlades rörelseenergin till värmeenergi. Jorden var ett glödande klot men svalnade så småningom av. Fram till för 4 miljarder år sedan attackerades jorden av kometer från solsystemets yttre delar. Det antas att kometerna innehöll stora mängder is som förångades när den träffade jordens yta. När jordytan svalnade började ångan kondenseras och regna ner under miljontals år. Så bildades våra sjöar och hav. Kometerna innehöll inte endast vatten utan också koldioxid. Den allra tidigaste jordatmosfären antas ha dominerats av koldioxid. Jordens första tecken på liv var encelliga och liknade bakterier. Idag kan bakterier hittas i alla möjliga miljöer, extrema temperaturer, högt tryck, starkt sura eller basiska miljöer, eller platser med hög radioaktiv strålning. En grupp bakterier, kallade blågröna bakterier, innehåller klorofyll som likt växterna kan producera syre av koldioxid och vatten med hjälp av solens ljusenergi. Detta var det första steget mot en syrerik atmosfär. De liv som fanns var anpassat till dåtidens syrefria miljöer men anpassades till den nya miljön efter en långsam ökning av syrehalten. Flercelligt liv utvecklades senare ur eukaryota celler (celler med cellkärna). Cellerna slog sig ihop till kolonier. Det förekom maneter och maskar under slutet av denna tidsepok men utvecklingen mot ett flercelligt liv började inte på riktigt förrän efter urtiden.
 * Prekambrium: **

Den ”Kambriska explosionen” ägde rum under denna tidsepok som varade mellan 600-500 miljoner år sedan. Fossil blev vanligare än innan i de kambriska bergarterna. Nya arter, det vill säga rovdjur drev dem mindre aggressiva skarorna att utveckla sin kropp för att skydda sig bättre, detta gjorde de genom att skaffa sig hårdare skal. Det är dessa skal som vi kan se i våra marmorföremål. Vissa arter dog ut, till exempel svampdjur. När dessa dog ut uppstod nya arter så som gröna alger och ryggradslösa djur med skal och hudskelett, t.ex. musslor och trilobiter. I och med att livets fortsatta utveckling måste man sortera bort dom djur som inte behövs, ett exempel på dessa djur är svampdjuren. För att inte allt för drastiska förändringar ska ske i djurlivet uppkommer nya arter som har anpassat sig bättre till miljön dom lever i. Detta är nödvändigt för att livets ska fortsätta utvecklas.
 * Kambrium:**

= Ordovicium: = 444-488 miljoner år sedan. Under den här perioden förändrades det så kallade växt och djurriket en hel del. Man såg förändringen genom att t.ex. grönalgerna som var ursprunget till de första växterna nu växte uppe på land. Dessa grönalger levde i symbios med svampar som även de följde med upp på land. Man tror att grönalgerna antagligen liknade dagens mossor. Det skedde även en stor förändring av nya släkten bland djuren i havet. Under den här perioden blir brakiopoder, trilobiter och sjöliljor allt vanligare i haven. Men utöver detta så formas det bryozooer, s.k. mossdjur och de första korallreven bildas. Man ser även ett mer förändrat blötdjursliv med bl.a. snäckor, musslor och olika bläckfiskar. De första ryggradsdjuren uppstår i form av käklösa fiskar, s.k. rundmunnar. Något som också skedde i slutet av denna tidsepok var att djurlivet drabbades negativt och många djur dog. Nära 60 % av alla ryggradslösa släktena dog ut.

Under epoken Silur hade jorden utvecklats och förändrats ännu mer. Kontinenterna rörde sig, havsytan steg, växter bildades och livet i vattnet började komma upp i land. Under denna tid hade havsytan stigit och täckt stora delar av världen. Klimatet var då väldigt fuktig och varm. Därmed utvecklades miljön på land. En hel del växtlighet fanns nu på land. De första kärlväxterna började växa. Växter som mossor och lavar, började växa nära vattenet och på fuktiga platser. Det var på de vattennära zonerna växterna trivdes som bäst. Det uppkomm även revbildande koraller under Siluren. Alltså koraller som kunde bilda ramverk för reven. Runt dessa rev skapades specialiserade livsmiljöer för många djurgrupper. Nu började nya djurarter bildas medan de gamla djurarterna förbättrade sig. De lärde sig bättre att ta upp näringtillgången på olika nivåer från havets botten och uppåt. De uppstod större djur som nu kunde anppassa sig till ett liv i sötvatten och på land.
 * Silur: **

Från att leva i havet till att leva i landet ställde nya krav på djuren. Efter man ständigt varit i behov av vatten till att komma upp i land gjorde att det fanns stora risker till att djuren skulle uttorkas. De krävdes att djurens kropp, inre organer skulle ändra sig och anpassa sig till den nya miljön. Djuren lyckades överleva eftersom de levde bland växterna som växte i fuktiga platser. På det sättet riskerade inte växterna att bli uttorkade. De behövde vatten även uppe på land. Andningen skedde då genom diffusion. Genom fosiler har man hittat döda djur på den tiden i sjöar, träska och andra vatten zoner. Spindeldjur exempel levde bland alger och andra ställen nära stränder, bäckar och sjöar. Det vissar hur nödvändigt det var att leva på fuktiga platser för att djuren skulle överleva och sedan utvecklas på land. De första djuren på land var kvalster, sedan följde bland annat tusenfotingar och kräftdjur efter. De första insekterna var trevfotingar och hoppborstsvnasar. Dessa fungerade som nedbrytare i de fuktiga mossorna och levde bland algerna. Mångfotingarna var till största delen de största rovdjuren på land. Även havsskorpionerna kom till att bli en av rovdjuren. De levde för det mesta i hav men jagade även på land. Spindeldjuren utvecklades ännu mer och havsskorpionerna blev ersätta med skorpioner.

Av alla djur kunde endast ett fåtal kunna anpassa sig helt till landlivet utan att vara beroende av vatten och fuktiga miljöer. Dessa var bland annat, spindeldjur, mångfotingar, insekter och Tetrapoder. Senare började de första fyrfotadedjuren och ryggradsdjuren att utvecklats. Och de var nu livet började på riktigt uppe på land.